Na današnji dan 9. listopada 1995. poginuo je legendarni zapovjednik 4. gardijske brigade Andrija Matijaš Pauk. Po njemu je ta slavna postrojba dobila ime Pauci.
Andrija Matijaš Pauk rodio se 31. srpnja 1947. u Marini kod Trogira, gdje je pohađao osnovnu školu. Srednju dočasničku “Školu za oklopno-mehanizirane postrojbe Jugoslavenske narodne armije” (JNA) završio je u Banja Luci. Bio je profesionalni vojnik, stručnjak za tenkove i oklopnu borbu, te izvrstan sportaš u više disciplina.
Na početku Domovinskog rata i stvaranja hrvatske države pridružio se brojnim dragovoljcima u obrani zemlje, a kojima je njegovo vojno znanje bilo itekako dobrodošlo. “Vatreno krštenje” doživio je na ljeto 1991. na Banovini, a potom dolazi u 4. gardijsku brigadu u kojoj je ostao do smrti. Kao zapovjednik jedne od satnija pokazao je iznimno ratničko umijeće i golemu hrabrost, a od prvih zarobljenih tenkova ustrojava oklopnu bojnu i postaje njezinim zapovjednikom.
Nakon uspješnih borbi za Dubrovnik 1992., tijekom kojih je najzapaženiju ulogu odigrao prilikom oslobađanja sela Uskoplje i strateškog Golubovog kamena, nastavlja nizati pobjede na šibenskom i zadarskom bojištu.
Nizale su se uspješne oslobodilačke akcije i operacije jedna za drugom: Zima ’94., Skok-1, Skok-2, Ljeto ’95. kao pripreme za oslobođenje Hrvatske. Kao načelnik stožera uspješno vodi 4. brigadu u pripremama za Oluju, a sa svojim tenkistima ulazi u Knin je kao zamjenik zapovjednika te slavne brigade.
Ranjen je više puta, a poginuo je na današnji dan 1995. tijekom akcije Južni potez u sukobu sa srpskim snagama na ulazu u Mrkonjić Grad. I toga posljednjeg dana rata bio je u prvim redovima predvodeći svoju splitsku Četvrtu.
Mrkonjić grad – vrlo jako uporište četnika – palo je nakon velikih borbi u ruke Hrvata. Srbi su bili u bijegu i panici. Samo politička odluka svijeta spasila je Srbiju od potpunog poraza kao i više puta do tada. Hrvati su bili spremni osloboditi cijelu Bosnu i Hercegovinu, i ako je potrebno, više od toga. Tadašnjoj hrvatskoj sili i moralu niti sama agresorska i demoralizirana Srbija nije bila velika zapreka.
Hrabroj Hrvatskoj vojsci nitko nije mogao stati na put, a njezin najsvjetliji lik bio je pokojni Andrija Matijaš Pauk.